MYTTERI PÅ BOUNTY
PORTSMOUTH HAVN I ENGLAND 23. DECEMBER 1787
Portsmouth, december 1787.
Jeg så på fartøjet, der skulle bringe mig til øen Tahiti.
En destination så langt fra England...
at man ikke kunne tage længere væk uden at begynde at komme hjem.
Og rejsens længde var på højde med missionens vigtighed.
Hvad kunne være mere vigtigt end at finde og dyrke...
en nærende ny spise, der ikke kostede noget at dyrke?
En velsignelse for de fattige, verdens sultne.
Det var en mission, der lå mig meget på hjerte.
Og jeg var blevet udvalgt...
blandt alle Englands gartnere.
Åh, undskyld. Kan du sige mig, om dette er båden Bounty?
- Sagde du båd? - Ja.
- En båd! Det er et skib, din landkrabbe. - Hvad er han for en slags sømand?
- Han er kræmmer. - Sælger du noget, ven?
Jeg er ikke kræmmer. Jeg er gartner.
Botanikerassistent ved de Kongelige Botaniske Haver i Kew.
I kender selvfølgelig Kew Gardens.
Kew er uden for London. Du er faret vild, ven.
Det er jeg ikke, hvis denne båd...
Undskyld, hvis dette skib er Bounty.
Ja, det er rigtignok Bounty.
Så kunne I måske fortælle mig, hvor jeg påmønstrer?
Jeg gad vide, hvad en gartner laver om bord?
Vil du plante roser i min køje, hvad?
Det ville være rart med din stank.
Vent, vent. Se. Tomme potter.
Vi tager til Tahiti for at fylde dem med noget, ikke?
Normalt fylder man tomme potter med noget.
- Hvad har du her? Et teleskop? - Vær forsigtig.
Det er videnskabelige papirer. Agronomioptegnelser.
- Hvad er det? - Agronomioptegnelser.
Det er faktisk tegninger.
- Tegninger? - Tegninger af brødfrugt.
- Brødfrugt? - Brødfrugt?
Siger du, at hvor vi skal hen, gror brød på træer?
Brødtræer. Det er en tåbelig last, hvad?
Der er ikke noget tåbeligt ved brødfrugt.
Det er en virkelig føde. Et hovednæringsmiddel, som hvede.
- Se her. - Den plante ser sjov ud.
Så er det sjovt, at ingen har hørt om den før.
Ingen havde hørt om kartoflen, før Francis Drake...
tog den med fra Sydamerika. Den ændrede Europas økonomi.
Brødfrugt kan måske ændre den igen.
Jeg gad vide, hvordan den smager?
Det Vestindiske Kompagni vil give den til slaverne i Jamaica...
uanset hvordan den smager.
Men så, hvis den bliver populær, vil de bespise verden med den.
Vi skal til at begive os ud på en meget betydningsfuld rejse.
Personligt er jeg meget stolt over at være en del af den.
Hvor påmønstrer jeg så?
Jeg viser dig det. Kom med mig.
Brødfrugt? Har man hørt mage? En brødfrugt?
Du har mine penge. Hvad mere ønsker du?
- Hvornår får du løn? - Kom nu. Gå fra borde.
Scratch. Vær rar at påmønstre min ven her.
Skriv dit navn lige der.
Kaptajnen kommer om bord!
Han var skibsfører på Resolution under kaptajn Cook.
- Hvordan er han? - Han er hård.
- Jeg har sejlet under ham. - Men han går som en sømand.
- Hr. Fryer. - Kaptajn.
- Hvordan er besætningen? - Det er en fortrinlig flok.
- Og alle sammen frivillige. - Godt.
Min kiste skal bringes om bord, hr. Fryer.
Hvis De kender en, der ikke stikker af med den.
Til tjeneste.
Mills er en god mand.
Bliv ved min kahyt. Jeg har andre ærinder.
Javel.
Kom, giv mig en hånd, ven.
Du holder dig sørme ikke tilbage, hvad?
Bland dig uden om og...
hjælp mig med kaptajnens ting.
Bliv ikke sur, ven. Vi har en lang rejse foran os.
Det er sandt. Der er den.
Meld dig altid til de nemme opgaver i havn...
for at blive sparet for de svære til søs.
Hvad er det? Et kongeligt besøg?
Det er hr. Christians hestevogn.
Virkelig?
Så jeg har altså fået en taber som førstestyrmand.
- Har De ikke mødt ham endnu? - Han blev først udpeget i går.
Moorechild var mit valg.
Han er blevet syg.
Der er intet som en nyvasket kvinde...
der lugter som en franskmand.
Fletcher Christian, løjtnant, kommer om bord.
Løjtnant Christian. De er en flådeløjtnant, formoder jeg?
Ja. Tilgiv mig mit udseende.
Jeg boede hos nogle venner på landet, da jeg fik ordrerne.
- Så jeg kom direkte. - Jeg forstår.
- Det er hr. Fryer, vores skibsfører. - Åh, ja.
- Rart at se Dem igen, hr. Fryer. - I lige måde.
Ja, vi har sejlet sammen.
Lad mig vise Deres mænd Deres kahyt. Undskyld mig.
De kommer ikke for tidligt. Begynd straks at udføre Deres pligter.
Tilgiv mig.
Jeg har to charmerende venner her, der insisterer på at følge mig til skibet.
Og de insisterer også på at hilse på kaptajnen.
De siger, at det er vigtigt.
- Godt. - Tak.
- Goddag, Ned. - Fletcher.
- Hvordan går det? - Jeg hørte, du kom med.
- Ja. Vi skal rejse sammen. - Sikke et held.
- Nå, men undskyld mig. - Selvfølgelig.
Vi spiser middag sammen.
Skøn knægt. Hans mor er en god ven af familien.
Lady Young. Hun er også en dygtig rytterske.
Hun dresserer dem selv, hvis De forstår.
Jeg vil prøve.
Jeg beklager, frue. Jeg taler ikke fransk.
Skam Dem, kaptajn. Det er uciviliseret af Dem.
Jeg undskylder ydmygt.
Må jeg præsentere kaptajn Bligh, Lady Gwendolyn Arbast.
- Min frue. - Det glæder mig at møde Dem, kaptajn.
Må jeg lykønske Dem med Deres flotte kommandokarriere?
Lykønskningen er lidt forhastet, min frue.
Det er min første kaptajnstilling.
- Givetvis den første ud af mange. - Tak.
Held og lykke, kaptajn.
Kom, Therese.
Undskyld mig.
Nej, kom ikke med os, Fletcher.
Opmærksomhed i sidste øjeblik er altid falsk, og du er uoprigtig.
Ih, dog.
Jeg forstår, at vi skal sejle denne flodpram...
halvvejs rundt om verden på et købmandsærinde.
Jeg ser det på en anden måde.
Det gør herrerne fra admiraliteten også.
- Gør de virkelig? Hvor usædvanligt. - Sig mig...
hvad laver en mand som Dem i flåden?
Udelukkelsesmetoden.
Der er noget trist ved hæren, og statsaffærer er kedelige.
Man skal jo lave noget.
Der er en, der ønsker Deres opmærksomhed.
Han ligner en balsamerer.
Undskyld. Må jeg få et ord?
- Er De gartneren fra Kew? - Javel. Brown.
- Godt. Har De fundet logi? - Nej.
Skaf ham en god plads. Han er den vigtigste mand om bord.
- Javel. - Det er jeg næppe, men tak.
Jeg har en besked til Dem fra vores chefbotaniker.
Hvad er den?
Han har konkluderet, at brødfrugten har en hvileperiode.
Ifølge hans eksperimenter begynder den i oktober.
En hvileperiode?
Fire-fem måneder, hvor frugten ikke kan udplantes.
Stiklingerne dør.
Nå, men der er et stykke tid til oktober.
Det burde ikke bekymre os...
medmindre Deres botaniker tager fejl med datoen.
Præcis.
- Hr. Christian. - Javel?
Åh...
betyder det virkelig noget, hvornår de grøntsager ankommer til Jamaica?
Det gør en forskel på 1.000 pund om dagen, hr. Christian.
Det må jeg sige. Det er en imponerende sum.
De vestindiske handelsmænd er imponeret af den.
Det er admiraliteten også. Og det er jeg også.
Det er min hensigt at nå Jamaica med fragten...
så langt forud for admiralitetens tidsplan som overhovedet muligt.
Ja. Det kan man forstå.
Således kan man se frem til forfremmelser og tilmed æresbevisninger.
Og alt det, ja.
Jeg vil gøre præcist alt det, hr. Christian.
Hvilket bringer mig til Dem.
Jeg tolerer intet mindre end enhver mands bedste indsats...
officer eller sømand.
Fornemme forbindelser er ingen erstatning for hårdt arbejde.
Nej, det er de afgjort ikke.
Men jeg ser ingen grund til...
hvorfor en god officer ikke også kan være en gentleman.
- Er De uenig? - Ikke hvis han først er en god officer.
Det er diskutabelt...
men et godt emne til en middagssamtale.
Men jeg opholder hr. Brown.
Og jeg må ikke forsømme den vigtigste mand på skibet.
Undskyld mig.
Halløj, Brown.
- Klargør til afsejling, hr. Christian. - Javel.
Alle mand på posterne til afsejling!
Javel!
Alle mand på posterne til afsejling!
Alle mand på dækket!
Alle mand på posterne til afsejling!
Godt, læg kræfterne i!
Gå så.
Giv slip og vent!
Skibet er klart til at stå til søs.
Hejs topsejlene og hovedsejlene. Styrbords halse.
Hejs topsejlene og hovedsejlene.
Hejs topsejlene og hovedsejlene!
Hejs bramsejlene!
- Hejs bramsejlene! - Fold sejlene ud!
Hejs røjlerne!
Midtskibs, langsomt frem.
- Bådsmandsmat! - Javel?
Skænk noget spiritus.
Spiritusskænkning!
Frivagt, kom op til grog på øverste dæk!
Hej, Mills...
hr. Christian vil tale med dig på agterdækket.
Sagen er den, at jeg er lidt langsom af og til...
- Goddag. - Goddag.
Mack her melder et tyveri.
- Hvad? Allerede? - Javel.
Fortsæt med Deres efterforskning.
Sømand Mills til tjeneste. Intet arbejde er for langt, intet job for hårdt.
Du er en sorgløs fyr, såvel som sorgløs med fingrene.
Hvabehar?
Det lader til, at du i et øjebliks munterhed stjal to 10-kilos oste.
Har jeg stjålet to 10-kilos oste?
Nægter du det?
Sig frem, Mills.
Ja, det gør jeg. Selvfølgelig. Naturligvis.
For det første vil jeg gerne vide, hvem der anklager mig.
Ja, selvfølgelig. Den opmærksomme fyr her...
siger, at han så dig tage dem før vi forlod Portsmouth.
Han så forkert. Eller også er han en forbandet løgner.
- Er du en forbandet løgner? Svar ærligt. - Nej.
Jeg så ham tage de to oste med mine egne øjne.
Hr. Christian, at afprøve en mands ord mod en andens er en nytteløs metode.
Skriv manglen op som et uløst tyveri og stop mændenes osteration...
- indtil manglen er godtgjort. - Som De ønsker.
- Det var alt, Mills. - Tak.
Var der andet, du ønskede at diskutere?
Tidlig renæssancemaling måske?
Nej. Beklager.
Glem det, hvad det end er. Glem det.
- Jeg skal afklare et udestående. - Hør, ven, det er et lille skib.
Fyld det med nag, og der vil ikke være til at leve her.
Jeg har 30 års erfaring til søs.
Præk ikke for mig, McCoy, og så præker jeg ikke for dig. Okay?
Det er en god aftale...
hvor du taber.
I kan takke jeres gode ven Mills for det her.
Sådan bliver det. Det er kaptajnens ordre.
Ingen får ost, indtil manglen er godtgjort.
Forstår du? Og du?
Så vi har en spytslikker om bord, hvad?
En ballademager.
- Det var ikke min skyld. - Hov, hvad er der i vejen?
Jeg kan bare ikke lide at blive kaldt en tyv.
- En tyv? - Nemlig, en tyv.
Nu skal du få en lærestreg.
- At stikke drengene. - Hov!
Jeg kan godt lide ost til min mad.
Måske er det dig, der skulle have bank.
Hør her.
Kaptajnen bad mig om at bringe ostene hjem til ham som en tjeneste.
Det er altid det samme i denne pokkers flåde.
Gør man sådan en officer en tjeneste, bliver man kaldt en tyv.
Og mandskabet mister sine oste.
- En tjeneste for kaptajnen? - Det var kaptajnen.
Kaptajnen tog af skibets forråd.
- Hov. - Kaptajnen er tyven, ikke mig!
Krigsartiklerne beskriver fremgangsmåden...
over for en mand, der kalder sin kaptajn en tyv.
Jeg tror, at et par uger uden grog vil lære ham at vare sin tunge.
Nej. To dusin piskeslag vil lære ham det endnu bedre.
Få samlet alle til at overvære straffen, hr. Christian, tak.
"Hvis en officer, sømand eller soldat, i eller tilhørende flåden...
"opfører sig foragteligt over for en overordnet officer...
"mens den overordnede officer udfører sin tjeneste...
"så skal han straffes i henhold til forseelsens natur."
To dusin piskeslag.
Skibsbesætning, hattene på.
Bare husk på, at det ikke er mig, der pisker dig.
Bare rolig, jeg overlever.
Ven, det er ikke mig. Husk det.
Hold op med at bekymre dig. Du gør mig nervøs.
Gå i gang, Quintal.
En.
To.
Tre.
Fire.
Fem.
- Seks. - Du slår for blødt, Quintal.
Slå hårdt, eller du tager hans plads.
Syv.
Otte.
Ni.
Ti.
Elleve.
Tolv.
De blev befalet at se det. De kan ikke vende Dem bort.
Tretten.
Fjorten.
Femten.
Seksten.
Sytten.
Atten.
Nitten.
Tyve.
Enogtyve.
Toogtyve.
Treogtyve.
Fireogtyve.
Besætning, træd af!
Fjern læbraser!
De spiser ikke, hr. Young.
- Jeg er ikke sulten, om De tillader. - Det gør jeg ikke.
Maden skal ikke gå til spilde.
- Spis Deres aftensmad. - Javel.
I er ikke særlig selskabelige i aften.
Rent faktisk...
skulle jeg netop til at sige noget.
De er tilgivet.
Er der noget, der går Dem på, hr. Christian?
Nej. Det er intet. Jeg er bare...
Jeg føler mig ikke speciel munter efter...
at have set en mand få en hård omgang pisk.
Ræk hr. Young kartoflerne, tak.
De har da bestemt set afstraffelse før.
Kom nu, tal frit fra leveren.
Nu da De spørger, så er det...
Det er straffens hårdhed, der bekymrer mig.
Ser De, hvis man pisker en mand halvt ihjel for en mindre overtrædelse...
hvordan straffer man ham så for en alvorlig lovovertrædelse?
Mindre overtrædelse, siger De?
Ja. Jeg tror, at to oste...
Plus ordet "tyv" brugt om sin kaptajn.
Men føler De stadig...
at nægte manden sin grog var straf nok?
Jeg er enig med Dem.
- Er De enig? - Spis op. Fremragende gryderet.
Ja, hvis det kun drejede sig om det ene tilfælde.
- Jeg ved ikke... - Hør her.
I vil alle sammen uden tvivl kommandere jeres egne skibe en dag.
Lad os sige, at jeres fartøj sejler i svær sø.
Vanterne er dækket med is. Der er en storm.
Det bliver nødvendigt at beordre en sømand op i masten.
Han indser selvfølgelig...
at mister han grebet på de isdækkede vanter et sekund...
så omkommer han med det samme.
Det er en typisk sømand...
en dum vanedranker, der tæver konen.
Hele hans liv bruges på at undgå og trodse autoritet.
Sig mig. Hvad får manden til at klatre op?
Jeg tror mange ting alt afhængig af manden.
Det kan siges med et ord. Frygt.
Frygt for, hvad man vil gøre mod ham.
Frygt for en straf så virkelighedstro...
at han frygter den endnu mere end en pludselig død.
Misforstå mig ikke.
Jeg anbefaler ikke grusomhed eller brutalitet uden et formål.
Min pointe er, at grusomhed med et formål ikke er grusomhed.
Det er effektivitet.
Men en mand vil aldrig være ulydig...
når han først har set sin vens rygrad blotlagt.
Han vil huske de hvide ribben...
han vil se kødet springe...
og høre piskens knald resten af sit liv.
Måske har De ret.
Var jeg Dem, ville jeg være forsigtig med osten.
Den har en sær lugt. Jeg tror, den er lidt fordærvet.
Men det er selvfølgelig et spørgsmål om personlig smag.
Det er en pokkers god portvin.
I de følgende uger...
pressede kaptajn Bligh skibet til den maksimale hastighed.
Hvert eneste sejl blev sat...
og Gud hjælpe rorsmanden, hvis kølvandet ikke var snorlige.
Kaptajn Bligh må have stillet mig det samme spørgsmål en snes gange.
"Hvilken dag begynder brødfrugtens hvileperiode?"
Jeg sagde gentagne gange...
at jeg ikke kunne sige den præcise dato, da jeg ikke kendte den.
Det blev tydeligt, at han var begyndt at bekymre sig, om vi kom for sent.
Han studerede sine kort time efter time. Jeg kunne ikke forestille mig hvorfor.
Jeg havde fået at vide, at der kun var én vej om til den anden side af verden.
Den lange vej rundt om Kap det Gode Håb...
for enden af Afrika.
Det var ruten med gunstige vinde.
Hvad angår den anden rute, den vestlige passage rundt om Kap Horn...
mens aritmetikken sagde "ja" til det, sagde vejret "nej".
Må jeg være med i morskaben?
Det var bare en sjov bemærkning. Det var intet.
Må jeg ikke høre den?
Det var bare Deres måde at gå på.
Det mindede mig om en fælles ven, lord Folkestone.
- Fortsæt. - Det var alt.
Hvad var ligheden?
I har bare begge to denne særprægede gangart.
Virkelig? På hvilken måde er den særpræget?
Altså, han blev sparket af en hest.
Jeg vil helst ikke sige hvor.
Følgen var, at han går på en særdeles sær måde.
Arme stakkel.
Jeg forstår.
De kan gøre Dem det behageligt oppe i mastetoppen, hr. Young.
Bliv venligst der, indtil jeg tilkalder Dem.
Javel.
Gentag ikke den fejl, hr. Christian. Jeg vil ikke latterliggøres.
Nej, så afgjort ikke.
- Sæt kurs syd sydvest, tak. - Javel.
Bådsmandsmat!
- Sagde De syd sydvest? - Ja.
- Læbraser! - Læbraser, javel!
- Styr bort fra vinden. - Bort fra vinden, javel!
- Sæt kurs syd sydvest. - Syd sydvest, javel.
- Reb de sejl på vindsiden! - Javel.
At sejle rundt om Kap Horn vil forkorte vores rejse med fem måneder.
Det bliver noget af et eventyr.
Hvad morer Dem nu?
Jeg tænkte bare på, at vores lille købmandsærinde...
måske vil skrive flådehistorie.
Hvis vi har held med at passere Kap Horn midt om vinteren.
Hvorfor skulle det ikke lykkes? Admiral Anderson gjorde det.
Ja, men han valgte selvfølgelig ikke at forsøge det i en natpotte på 30 meter.
Desuden har kun hans skib klaret det...
og jeg mener, at han mistede 50 procent af besætningen.
De burde sige det til besætningen. Det burde forbedre deres indsats.
Husk, frygt er vores bedste våben. Godnat.
- Hvornår skal jeg tilbagekalde hr. Young? - Når jeg kommer op på dækket i morgen.
Jeg vil se, hvor komisk han går. Arme stakkel.
Men måske vil han slet ikke være i stand til at gå i morgen.
Måske.
Godnat.
God fyr.
Undskyld. Er vi virkelig på vej til Kap Horn?
Ja, åbenbart.
Må Gud beskytte os. Jeg var på admiral Andersons skib.
Var du virkelig? Var det interessant?
Interessant?
Det var som at sejle på en korkprop ud over et vandfald.
Og blæsten der kan man ikke kalde for vind.
Den er som lavet af jern, og den blæser fra vest...
og skifter aldrig, dag ud og dag ind.
Med bølger så høje som stormasten.
Vi havde stræktove bundet fast overalt...
og alligevel blev 16 mand skyllet over bord.
Var der koldt?
Tre mænd frøs ihjel på ræerne.
De var frosset fast.
Vi kunne ikke få dem ned uden at skære deres fingre løs fra vanterne.
Jeg var heldig.
Sådan er Kap Horn. En dejlig sejlpassage.
Godmorgen.
Godmorgen til dig, Ned. Har du sovet godt?
- Mine hænder, jeg kan slet ikke røre dem. - Rolig.
Rolig, Ned.
- Jeg har ingen følelse i dem, Fletcher. - Rolig, Ned. Rolig.
Slet ingen. Kan du ikke forstå? Absolut...
Du opfører dig uværdigt.
Ja, selvfølgelig. Undskyld.
Kom.
Jeg tror ikke, jeg kan gå så godt, Fletcher.
Vær ikke så forlegen.
Vi går sikkert alle som lord Folkestone...
før denne rejse er ovre.
Sådan.
Meget godt, Ned. Meget godt.
Hun giver sig slemt.
Ja, få bramsejlene ned, hr. Morrison.
Dæksvagt, beslå bramsejlene om fokkemasten!
Bådsmandsmat, tilkald alle mand!
Alle mand på dækket!
Hurtigere. Kom nu.
Gå i gang!
Prøv igen...
Kom så, lad os få det overstået!
Vi vil ikke være her, hvis masten brækker!
Jeg tror, det er bedre.
Jeg har set sådan en storm.
Er De bange for lidt uvejr, hr. Christian?
Hejs bramsejlene igen.
Men ser De, masterne giver sig.
- Siger De mig imod? - Slet ikke.
Jeg svarede blot på Deres spørgsmål.
- Hr. Morrison, hejs bramsejlene igen! - Javel!
Godt, mænd. Op i masterne og hejs bramsejlene igen.
De bruger enhver undskyldning for at forsinke os, hvad, hr. Christian?
Men De gør mig uret...
hvis De tror, at jeg bevidst ville forsinke os.
Hvorfor indrømmer De ikke, at De ikke ville røre en finger for at øge vores fart?
Men det er absurd. Hvorfor skulle jeg ikke ønske at gøre mit bedste?
Fordi De er den slags selvbestaltet gentleman...
der kun tænker én ting.
De føler kun én ting, foragt.
Foragt for at anstrenge sig, for ambition...
for alle, der er født mindre heldig end Dem selv.
De er forpestet med foragt, hr. Christian...
og derfor er De nytteløs for mig.
Men jeg forsikrer Dem, at udførelsen af mine pligter...
er fuldstændig upåvirket af min personlige mening om Dem.
Vær sikker på det, hr. Christian. Vær så afgjort sikker på det.
Land i sigte!
Forbered skibet på storm, hvis De vil være så venlig.
Javel.
Bådsmand, forbered skibet på storm!
Javel!
Ohøj, nedenunder!
Brænding lige fremme!
Det er ikke en brænding. Det er lange brodsøer.
Det er to have, der mødes frontalt.
Giv mig en hånd, Norman.
Kaptajnen har befalet at vende skibet, hr. Christian!
- Gør det! - Javel!
Alle mand på dækket! Kom så!
Kom så, kom så. Alle mand op i masterne!
Vi er kun lige kommet ned.
Hør, hvad tror han, at han laver?
Kom så, kom så!
En tønde har revet sig løs i det forreste lagerrum!
- Overtag kommandoen, hr. Fryer! - Javel!
Styr mod vinden!
Hurtigt. Af sted!
Mills, Norman, Bennet...
Pas på!
Bennet!
Vent lidt. Sig til hr. Fryer, han skal lade hende løbe med vinden.
Ja!
Vi må få den surret fast.
- Hr. Fryer. - Hvad er der, Mills?
Hr. Christian siger, hun skal løbe med vinden.
Med vinden?
Vi kan ikke surre tønderne fast, indtil hun er rolig.
- Okay, gå nedenunder. - Javel.
- Vinden midtskibs! - Vinden midtskibs!
Quintal, bliv her.
Vent, indtil hun bliver rolig.
Sejl støt med vinden!
Godt, hun er rolig.
Norman, Quintal, få et reb om den tønde.
Giv mig et tov!
Hvad helvede laver De, hr. Fryer?
Hr. Christians ordrer. En tønde rev sig løs...
- Læg roret om straks! - Men hr. Christian er nedenunder...
- med et arbejdshold. - Læg roret om!
- Styr bort fra vinden. - Bort fra vinden, javel.
Idioter!
Fastgør tønderne.
Rolig nu, rolig.
Pas på.
Forsigtigt.
Flyt ham forsigtigt.
Jeg henter medicinkassen.
- Han er død. - Hr. Christian!
Hr. Christian!
Er De døv såvel som uansvarlig?
Jeg kræver en forklaring.
Jeg troede, hun lå roligt nok.
Jeg beordrede Norman ned under...
Glem Norman. Svar mig.
Glemme Norman?
Det var uberettiget at beordre skibet underdrejet.
Vi tabte 5 km, før jeg kunne annullere ordren...
fem hele kilometer!
- Annullerede De min ordre? - Hør godt efter, hr. Christian.
Vi er på en kongelig mission.
Yderligere forsøg på sabotage, og jeg anklager Dem for forræderi.
Da De annullerede den ordre...
knuste De livet ud af Thomas Norman.
De ville vel stoppe skibet igen for hans begravelsesceremoni.
Da vi ikke er i krig...
ville jeg gerne give ham en anstændig begravelse. Ja.
Jeg er i krig.
Mod dårlige vinde, modgående strømme og inkompetente officerer.
Slut Dem hellere til mig, hr. Christian...
for hvis jeg ikke snart begynder at vinde, så vil tabslisten blive virkelig nok.
Javel!
Vores position burde være her ifølge min bestikregning.
Passer det, burde vi komme igennem på tre uger.
Vi kommer igennem. Klarer mændene sig?
- Javel. - Godt.
Vi går over stag nu. Stagvend skibet, tak.
Javel.
Alle mand på dækket!
Stagvend skibet! Kom så, Williams, op i masten!
- Rolig. - Stå op, Kap Horn venter ikke på nogen.
Han vil få os alle druknet. Jeg ved, hvordan den mand tænker.
- Jeg fik det at føle på min ryg. - Hold op med at brokke dig.
Portsmouth eller Kap Horn, det går ud på et for en sømand.
Det kan ikke forblive overskyet for altid.
Fire uger med at stagvende i blinde er for altid, hr. Fryer, og De ved det!
Stagvend skibet!
Mod vinden i dette vejr er meget farligt.
Vi har ikke noget valg!
- Læg braserne om! - Javel!
Styrbordsvagt på dækket! Styrbordsvagt på dækket!
Alle mand på dækket!
Hvad er der i vejen?
Styr mod vinden!
Styr 22 grader mod styrbord!
Vær klar til at lægge roret om!
Fjern læbraserne! Hele vejen!
Læg braserne om hele vejen!
Vi er tilbage, hvor vi startede for fire uger siden!
Dårligt nyt. Deres kahyt er drivvåd.
Pumperne kan knap nok klare det.
Vi har tabt, hr. Fryer.
- Sæt kurs mod Kap det Gode Håb. - Javel!
Fjern læbraser!
Nedad langs mesanmasten.
Her, her, her. Hvad er det her?
Det, min ven, er en halv ration kød.
- Hvad mener du med en halv ration? - Kaptajnens ordrer.
Ordrer! Giv mig en hel tallerkenfuld, eller jeg hugger dine krøller af.
Jeg laver ikke reglerne, men kun maden.
Du får kun det, så spis det.
Han har ret. Halve rationer er bedre end slet ingen.
- Hvorfor halve rationer? Hvorfor? - For at spare tid vel.
At sulte en mand gør ikke skibet hurtigere.
Vi skal ikke stoppe for forsyninger.
Så for at indhente et par uger, skal vi sulte hele vejen til Tahiti.
Lad mig sige jer en ting, det er imod vedtægterne.
Vedtægterne?
Kan vi piskes ifølge en vedtægt, kan vi også få mad ifølge en.
Godt. Du har overbevist mig.
Gå så hen og overbevis kaptajnen.
Godt.
Er der nogen, der kommer med?
- For at snakke med kaptajnen? - Nemlig, kaptajnen.
Er du sikker på, det er en vedtægt? Hvordan ved du det?
Fordi jeg har læst dem.
En sømand med en uddannelse, det er som en syngende gris.
Godt. Jeg kommer med dig.
Hvad laver I mænd i denne del af skibet?
Jeg hentede dem. De vil fremsætte en klage.
Lad dem gøre det.
Sig frem.
Tilgiv mig. Vi er kede af at forstyrre Dem.
Hvis øjeblikket ikke er passende, så kan det...
Så kan det sagtens vente.
Nej, nej, nej. Fortsæt venligst.
Jeg er altid til rådighed for at høre klager.
Altså, kaptajn, vi...
Vi kommer for at repræsentere hele mandskabet.
Det drejer sig om de halve rationer.
Og de er ikke retfærdige.
Jeg vil gerne...
Mandskabet vil gerne minde Dem om, hvad der står i vedtægterne.
Vover du at citere vedtægterne for mig?
Vedtægterne blev lavet for at skulle følges.
Vi vil ikke være uforskammede.
Men ret er ret.
I har kostet mig fem hele måneder, I fumlende driverter.
Os? Hvordan? Hvad har vi gjort?
Denne mission gav enhver mand på skibet...
en stor mulighed, en chance for at vise, hvad han er lavet af.
Nå, men I har vist, hvad I er lavet af.
Skidt og tomme silkenathuer.
Jeg syntes nok, jeg hørte Deres stemme.
Godnat.
Så I vil have fulde rationer, hvad?
I får alle de rationer, I behøver for at få os til Tahiti til tiden.
Kom så ud!
"Alle de rationer, I behøver for at få os til Tahiti til tiden."
Det var kaptajn Blighs ord.
Hvilken slags rationer sagde han ikke noget om.
Men det fik vi snart at se.
Rationer af hans yndlingsspise, afstraffelse.
Serveret til hans yndlingsmusik...
skrig af smerte og lidelse.
Det var koncerten, vi fik at høre over tre have...
som månederne gik.
Og kaptajn Blighs anspændthed blev større.
Tre.
Kom ned på dækket, I klodrianer!
Og få det forsejl foldet ud.
Land i sigte!
Øen bebos af over 200.000 vilde.
For elleve år siden, da jeg var her med kaptajn Cook...
var de ikke farlige.
Men de indfødte på Sandwichøerne...
virkede fredelige, men uden advarsel...
vendte de sig mod kaptajn Cook og dræbte ham.
Vi tager de nødvendige militære forholdsregler.
Hvis vi skulle blive hilst velkommen, vil I opdage, at de vilde...
absolut intet begreb har om almindelig moral.
Og I vil uden tvivl udnytte deres uvidenhed.
Jeg er fuldstændig ligeglad med...
om I besmitter de indfødte, eller om de besmitter jer.
Jeg bekymrer mig kun om én ting, vores mission.
Hvis nogen af jer forårsager et uheld, der bringer den i fare...
så skal jeg sørge for, at den mand vil forbande sin mor for at have født ham.
Læbraser, hr. Christian.
Vær klar med ankeret!
Kast anker.
Sæt storbåden i vandet. Jeg vil have 12 mænd med.
- Javel. - Hr. Fryer, giv dem musketer.
Og bevæbn seks mænd mere og sæt dem i chaluppen.
Ved tegn på forræderi, åbner I ild...
- og beskytter tilbagetoget. - Javel.
Vælg et arbejdshold, inden De går i land. Underret hr. Christian.
Bliver vi venligt modtaget, så begynd straks at samle planterne.
Én plante vil fortælle alt...
men jeg skal finde en plante, der er spiret fra roden.
- Så giv mændene passende instrukser. - Javel.
Nej, ikke som en spadserestok, Brown.
Kom tættere på med chaluppen.
Kong George?
Nej, Deres Højhed.
Men kong George har befalet mig at hilse kong Hitihiti.
Jeg taler din tale. Jeg rejse med kaptajn Cook.
Og besøge mange øer.
Du hr. Bligh. Jeg Minarii.
Jeg husker dig godt. Vores ø-lods, og en god en.
Åh, ja, meget skønt.
Vil du venligst fortælle kong Hitihiti...
at kong George sender mange gaver som tegn på sit venskab?
Hitihiti siger, hvad han har, vil kong George have.
Vi kom efter det her, Deres Højhed, brødfrugt.
Nemlig, uru.
Kong George ønsker, at hans folk bliver stærkt som jeres folk.
Han vil have jeres brødfrugt for at ernære dem.
Hitihiti siger, tag al den brødfrugt, I vil have.
De er yderst gavmild, Deres Højhed. Tak.
Sådan, Brownie. Det er en, ikke?
Nej, nej. Det er det ikke.
Brown, er det sådan en derovre?
Ja, det er det.
Det er det.
Artocarpus incisa.
Er det ikke utroligt?
Sådan en lille kvist med magten til at ernære et kontinent.
Der er beviser for, at en kost af brødfrugt...
kan opretholde liv helt alene.
Hvis liv? Ikke mit.
Ti stille, Mills.
Pas på jeres tæer.
De er som en levende perlekæde.
- Det må være en slags leg. - Kun for kvinder!
- Sikke en kedelig leg. - Der er muligheder i den.
Der er ikke en eneste mand blandt dem.
Hvor mange kvinder tror du, at der er dernede?
Nok.
Tror du, det er nødvendigt at fortælle de andre det?
Se de fyre der. De pisker vandet.
- Hvad laver de? - Jager fisk til festmiddag.
Vil I gå?
Gå hen og spørg ham. Gå så.
Jeg spørger ham.
- Sådan. Nu kan man se rødderne. - Undskyld.
Næsten som små blodårer, ikke? Der går ned i jorden?
- Ville De... For et øjeblik. - Hvad?
Hvad er der, Mills?
Det er diskutabelt. Nogle foretrækker de længere, andre de kortere.
De fisker.
Tilgiv mig...
men efter at have set dem arbejde hårdt dernede...
så tænkte vi, altså, gutterne og jeg tænkte...
at vi måske kunne gå derned og give dem en hånd.
Som et samtaleemne, når vi kommer hjem.
Ja, når man tager vores mission i betragtning.
Nå, må vi give dem en hånd?
Ja, jeg synes, vi alle burde give dem en hånd.
Hr. Christian, jeg har brug for en mand til at hjælpe med at rulle roden sammen.
- Til hvad? - Til at rulle roden sammen.
Nå, men...
- Mills? - Gud, jeg...
Jeg ved intet om havearbejde.
Det ved jeg altså ikke.
Jamen, så gå da!
Tak.
- Jeg er klar, hr. Christian. - Åh, for pokker, Brown! Jeg kommer.
Venner! Hov, venner. Hvad er det?
Vær ikke bange. Jeg tager dig med mig hjem.
- Er den så i hvileperiode eller ej? - Det ved jeg ikke.
Det kan kun stiklingen fortælle ved at leve eller dø.
Og hvornår kan jeg forvente et svar?
Måske om 12 timer, måske om tre uger.
Herligt. De kan ikke sige det endnu.
Måske om 12 timer, måske om tre uger.
Vi har transporteret en gartner 50.000 kilometer...
for at få at vide, at vi ikke engang kender brødfrugtens tilstand. Herligt!
Jeg har hørt, at hvis den brødfrugt dør...
bliver vi her fire-fem måneder.
- Bed til, at den ikke gør det, ven. - Bed til det? Hvad mener du?
Hvad syntes du om rejsen hertil?
Var den rar? Behagelig?
Og kaptajnen behandlede os kun retfærdigt, hvad?
Det var den værste nogensinde.
Hvorfor vil du så gerne af sted da?
Tænk dig om.
Sad kaptajn Bligh fast her i fem måneder...
hvem tror du så, han ville lade det gå ud over?
Tror du, turen til Kap Horn var hård?
Vent til turen på vej til Jamaica.
Den tid, den sorg. Her!
- Ja. - Det kommer ud på et, venner.
Hvorfor mon kvinderne spiser alene?
Gjorde de ikke, ville man være for optaget til at spise.
De er en sjov flok, hvad?
Vi må elske med kvinderne. Men vi må ikke spise med dem.
Er det ikke som at banke på den forkerte dør?
Hitihiti siger, kaptajn danse med datter nu.
Danse? Nej, ikke mig.
Jeg takker Deres Højhed, men jeg danser ikke.
Sig ikke nej. Hitihiti sur.
Jeg undskylder, Deres Højhed.
Det havde jeg ikke forstået.
- Finder De det morsomt? - Nej, det håber jeg ikke.
Men det virker som en ret svær dans, ikke?
Det får vi at se.
Undskyld, jeg spolerer aftenen...
men De sagde, De ville informeres om enhver udvikling.
Den ser vissen ud, Brown.
Den er død.
Kan der ikke være andre planter, der vil trives?
Dette beviser, at hvileperioden er begyndt.
De gjorde Deres bedste.
Det er en skam, at admiraliteten vil give dem skylden for forsinkelsen.
Men det er en uretfærdig verden. De har min sympati!
Jeg bryder mig ikke om fiasko.
Jeg bryder mig lige så lidt om det som admiraliteten.
Tilgiv mig. Jeg skal over til min kompagnon.
Tilgiv mig.
Goddag.
Fletcher Christian hedder jeg.
- "Hedder jeg." - Nej, nej. Fletcher.
"Nej, nej. Fletcher."
Okay.
Tak.
Hvor sødt.
Og nu, Maimiti, hvis du tillader?
Det er et kys!
"Kys."
Nej, nej, Fletcher.
Ja, Fletcher.
Ja, ja, Fletcher.
"Ja, Fletcher."
Hr. Christian?
Sagde De noget?
Det er kongens datter, De leger med.
De burde vide bedre end at risikere hans mishag.
Vær venlig at tilfredsstille Deres lyst andetsteds.
Rent faktisk diskuterede vi bare den utrolige variation...
- i den tahitiske vegetation. Det var... - Bekræft ordren.
Lyst skal tilfredsstilles andetsteds!
Men ikke i dag. Meld Dem straks om bord.
Dit store fjols.
Jeg beklager, min tøs.
Godmorgen.
Tak. Kunne du tænke dig at komme om bord?
Du kom her.
Ja, selvfølgelig.
Sig til kaptajn Bligh, han ikke får brødfrugt.
Ingen brødfrugt?
I går aftes gik du væk fra Maimiti.
Ja, desværre. Ser du, jeg...
Hitihiti siger, datter ikke god nok til England...
brødfrugt ikke god nok.
Det er afgjort et rimeligt synspunkt.
- Sig til kaptajn Bligh, ingen brødfrugt. - Ja.
Må jeg foreslå, at du selv siger det til kaptajn Bligh?
Ser du, jeg tror ikke, at han ville tro mig.
- Jeg siger det, ja. - Tak.
- Hr. Morrison? - Javel.
Vil De føre herren hen til kaptajn Bligh, tak?
Javel. Vær venlig at komme med mig.
Ville De snakke med mig?
Sid ned.
Der er opstået en temmelig akavet situation.
Hitihitis datter...
Det lader til, at han er ret knyttet til hende.
Ja, hun er en dejlig pige.
I et civiliseret samfund...
ville uanstændige tilnærmelser mod kvindelige familiemedlemmer...
blive anset som...
Altså, som en fornærmelse.
- Er De med? - Det tror jeg.
Men på Tahiti ligger fornærmelsen i at udelade de uanstændige tilnærmelser.
Manerer, der ville støde en havneskøge...
lader til at være den eneste acceptable opførsel for kong Hitihiti.
Verden består af mange forskellige slags folk.
Det, jeg prøver at sige, er, at De har fornærmet hans begreber om takt og tone.
Jeg kan forsikre Dem om...
at jeg ikke har gjort noget, der kunne opfattes som stødende.
Det ved jeg. Det er netop sagen.
Hvilken sag?
Vores missions succes afhænger af at bibeholde Hitihitis velvilje.
Det er der ingen tvivl om.
Godt, så.
Jeg hører efter.
Forstår De ikke, hvad jeg siger?
Jeg prøver at forstå, hvad det præcist er, De ønsker, jeg skal gøre.
At elske med hans pokkers datter!
Er det en ordre?
Kunne jeg få det indført i logbogen?
Det var alt.
Ser De, det er ret anderledes...
end at blive bedt om at kæmpe for sit land.
Godt.
Jeg vil gøre mit bedste.
Tak.
- Jeg tager chaluppen, hr. Fryer. - Javel.
Stop chaluppen. Hr. Christian kommer om bord.
- Skal jeg slette Dem fra vagtskemaet? - Ja.
Min opgave på land vil opholde mig et godt stykke tid.
Tak, hr. Fryer.
Goddag?
Nej, nej, Fletcher.
Altså, det er...
Jeg ved knap nok, hvor jeg skal begynde, Maimiti.
Skibsbesætningen var glad for, at det blev bekræftet...
at tahiterne anså elskov som et tegn på velvilje.
Det lyder måske usandsynligt...
men velviljen i mandskabets hjerter...
viste sig at være praktisk talt grænseløs.
Og de tahitiske damer gav dem enhver lejlighed til at bevise det.
Ser I, for tahiterne var lys hud et tegn på skønhed.
Mænd med lys hud, som englændere...
blev anset som smukke.
Uanset hvor fjollet deres udseende var.
De var smukke, så de kunne ikke gøre noget forkert.
Så de gjorde intet forkert ved enhver lejlighed.
- Det er en smuk aften. - Ja, smuk.
Det lyder til, at de nyder det på land.
- Ja, gør det ikke? - Jo.
Tilgiv mig for at tale frit, kaptajn...
men De har endnu ikke selv tilbragt én aften på land, vel?
Det agter jeg heller ikke.
Det er en utrolig venlig ø. Det er en skam at være ensom i denne havn.
Så længe vores mission ikke er fuldført, er jeg ikke i nogen havn.
Jeg har kommandoen, og som De måske opdager en dag, er det altid ensomt.
Ser De, at have kommandoen tillader ingen intimitet.
Man kan næppe forvente blind lydighed...
fra sidste nats udskejelses-partner.
Sikkert ikke, men det er nu en skam.
Jeg foretrækker det på den måde.
Javel.
- Mændene er lidt langsomme, men... - Ja, jeg ved det.
Der var kun én mand, der nægtede at udnytte alle sine muligheder.
På tahitisk stil.
Han var forelsket.
Og når man så hans pige, kunne man næppe bebrejde ham.
Men kærlighed på tahitisk stil var ikke noget for ham.
Han ville have tingene kant og klart.
Så han bad kaptajn Bligh om at måtte gifte sig.
Jeg havde set Bligh hver dag i mere end et år.
Og det var den eneste gang, jeg nogensinde så ham grine.
Kadetter. Flåden ville være kedelig uden dem.
Få så den skøge fra borde.
Han behøvede ikke at sige det på den måde.
Det gamle svin.
Han er en djævel.
Der vokser nok snart horn ud.
Vent bare, Quintal. Du får det at se, efter at vi har lettet anker.
Kunne jeg bestemme, ville jeg ønske at blive pisket nu...
- inden vi når til Jamaica. - Ja.
Ved I hvad?
En mand kunne få et godt liv her.
Det må jeg sige, hvor smukt.
Ganske enkelt udsøgt.
Flot arbejde. Åh, er det ikke bare skønt?
Maimiti.
Åh, ja. Vil du undskylde mig? Jeg vil sige farvel til hende.
Sig til kong George, send efter mig.
Jeg er god englænder.
Jeg har masser brødfrugt, masser svin. Til at brødføde hele England.
Ja. Han har afgjort brug for svin. Og jeg siger det, så snart jeg ser ham.
Vil du undskylde mig?
Tak.
Nå, Maimiti, så er tiden inde.
Jeg tager af sted om et par timer.
Jeg venter.
Jeg venter på dig, Fletcher. Jeg ser efter dig hver dag.
Maimiti, du må forstå...
at jeg ikke kommer tilbage.
Og hvis du ser efter mig, bliver du kun ulykkelig...
og det vil jeg ikke synes om.
Kommer du aldrig tilbage til mig?
Kommer du aldrig tilbage til Tahiti? En eneste gang?
Nej.
Men jeg vil huske.
Ser du...
jeg har været lykkelig her, Maimiti.
Jeg vil huske dig...
og den dejlige tid, vi har haft sammen.
Dit søde ansigt, din skønhed.
Men England er mit hjem...
og det er på tide at sige farvel.
Jeg må tage af sted.
Farvel.
Farvel, Maimiti. Hav det godt.
Så er det næsten klaret. Med disse 20 er vi færdige.
Der er de.
De har båden, som de sagde.
- Hvad hvis vi bliver fanget? - Det har vi snakket om.
Desertører hænges, men vi bliver ikke fanget.
Bare jeg var sikker på det.
Stop med at være ubeslutsom og kom.
Undskyld, Ned, men dit arbejdshold er gået ud at føjte...
og hr. Fryer er på vej.
Du ville nok se fjollet ud bøjet over en kanon...
så jeg foreslår, at vi går ud og finder dem.
Idioter.
Hej, Minarii!
Indhent den kano.
De behøver stærk vind for at sejle fra os.
Det er der ikke på denne side af revet.
- Nej, ikke det sejlløb. Vi kæntrer! - Vi har ikke tid nok. Vi må tage chancen.
Sikke en interessant forsamling.
Hvad laver de desertører her?
- Hvorfor har de ikke håndjern på? - De bliver forbundet.
Og hvorvidt de er desertører, så er jeg en søofficer. Ikke en dommer.
I mine øjne er De hverken eller. Spær dem inde i tovrummet.
Og løslad dem kun for at udføre deres pligter.
Vi er ikke blevet hørt.
- Har vi ikke ret til at blive hørt? - Åh, jo. Det har I da.
Ved krigsretten i Jamaica...
kan I blive hørt, lige indtil I bliver hængt.
- Sagde De tovrummet? - Med håndjern på.
Efter seks uger i det grimme, beskidte hul...
vil der ikke være noget tilbage at hænge.
Hvorfor mon en angivelig gentleman...
først og fremmest er tro mod normale sømænd?
I stedet for tro mod andre angivelige gentlemen?
Uforskammetheden er noteret. Det bliver indført i logbogen.
Vil De sige mere, der skal indføres i logbogen?
Ja. Blot denne iagttagelse...
som jeg under alle omstændigheder vil rapportere til admiraliteten.
I min tjenestetid har jeg aldrig mødt en officer...
der straffer mænd med så stort velbehag.
Det er kvalmende.
Så gå ind i Deres kahyt og få kvalme, hr. Christian.
Jeg har aldrig mødt en flådeofficer, der var så stolt af en svag mave!
De glemte at tage vores knive.
- Skærer de jern over? - Nej. De skærer halse over.
Og jeg vil ikke leve for at blive hængt. Ikke mig.
- Nej, nej, nej. Overil dig ikke. - Hvad er der at vente på?
- Vi er færdige. - Det er vi højst sandsynligt.
Men jeg vil ikke skære min hals over. Ikke endnu i hvert fald.
Nej? Barmhjertighedsenglen flyver vel ned fra en sky og siger:
"Kaptajn Bligh, vær venlig at slippe de søde drenge fri. Og skynd Dem lidt."
Noget lignende, ja. Ja.
Men vi er ikke de eneste om bord på skibet...
der ikke kan klare hr. Bligh meget længere.
Åh, du griber efter et halmstrå.
Hvem skal smide ham over bord? Mandskabet?
Det var ikke mandskabet, jeg tænkte på.
- Hvem så? - Christian.
Hr. Christian.
Han kom efter os og fangede os, ikke?
- Det viste, hvis side han er på. - Ja.
Det viste kun, at han er en officer under kongen.
Men jeg håber, at Bligh fortsætter med at gøre ham vred som lige før.
Christian vil vende sig mod ham.
Jeg ved, hvad han tænker.
Jeg kan se det i hans ansigt.
Og jeg agter ikke at lade ham glemme det.
PAUSE
MELLEMAKT
Vi havde tilbragt fem måneder på Tahiti.
Det virkede mere som fem minutter.
Afrejsedagen ville have været trist for mig...
som den var for alle andre end kaptajn Bligh...
bortset fra at jeg ikke havde tid til at tænke på det.
Bounty var blevet til et søfarende drivhus...
med over tusind potteplanter, der skulle passes.
Kaptajn Bligh havde fordoblet antallet...
i håb om at glæde det Vestindiske Kompagni...
og således gøre sin forsinkelse god igen.
Om bord på et skib er det farligt at have for meget af noget...
for så kan man ikke undgå at have for lidt af noget andet.
Kom så, Mills.
Ih, dog.
Vores første offer.
Men vi må indstille os på at miste mange af dem.
Det er umuligt at få vandet til at slå til.
- Har vi ikke vand nok? - Rigeligt under normale omstændigheder.
Men indenfor i denne varme har de brug for dobbelt så meget.
Men ville de alle overleve, hvis de fik ekstra vand?
Ja, selvfølgelig.
Men jeg har talt tønderne præcist...
- og der er bare ikke nok... - Ja, ja!
Giv dem alt det vand, de har brug for, Brown.
Der skal ikke dø flere planter.
- Har De forstået? - Javel.
Fjorten grader, 37 minutter.
Hold op med det!
- Og læg den væk. - Javel.
- Hr. Christian? - Javel.
Få venligst anbragt en vagt ved vandtønden.
Javel.
Den her skal hænges op på hovedbramsejlets rånok.
Enhver, der ønsker vand, vil klatre op og hente den.
Han kan drikke så meget, der kan være i øseskeen og ikke mere.
Derefter hænger han øseskeen tilbage på rånokken.
Er der mangel på vand?
- Skal jeg gentage ordren? - Nej. Den er ganske tydelig.
- Den er lidt forvirrende, men tydelig. - Så gør det.
Tænk ikke over det. At tænke lader til at forvirre Dem.
Gå nedenunder, så følger jeg efter.
Hele vejen op til hovedbramsejlets rånok for en skefuld vand, hvad?
Ja. Man ville svede mere, end man kunne drikke, ikke?
Det er fin måde at myrde en fyr på.
Mills?
Javel?
Tror du, du kan tale respektløst...
fordi du intet har at tabe...
så tro om igen.
Kaptajnen overrasker dig måske.
Javel. Ja, afgjort. Han overrasker mig.
Han overrasker mig, hvis han ikke dræber alle...
inden vi når til Jamaica. Tro mig.
- Jeg vil ignorere, hvad jeg lige hørte, Mills. - Tak.
- Birkett? - Ja.
Bring denne op i masten.
Javel.
- Hvad fejler han? - Han har lidt feber.
Jeg sagde det til bådsmanden. Han sagde, sved det ud.
- Jeg klarer mig, hvis jeg får noget vand. - Hvem ville ikke det?
Han har ikke fået en dråbe i to dage. Han er for svag til at klatre.
Hvorfor sagde du ikke noget? Jeg henter øseskeen for dig.
Det er mod ordrerne. Jeg har prøvet det. Alle skal hente selv.
Også syge mænd?
Sikke en godhjertet regel.
Jeg bliver skør. Jeg må have noget at drikke.
Brown, De ved da, at det er unødvendigt.
Drik alt det vand, De vil, Brown.
Prøv ikke at klatre op, De ved ikke, hvordan man gør.
Tillad mig at protestere. Det er et spørgsmål om selvrespekt.
Forbandet være Deres selvrespekt! Jeg vil ikke miste min gartner.
Forbandet være min selvrespekt?
Så ville jeg afgjort være forbandet.
Jeg håber, De er tilfreds. Mastetoppen er ikke et sted for begyndere.
- Selv en kvalificeret mand... - Dit morderiske fjols!
Jeg flår hjertet ud på dig. Din...
Hr. Fryer, den mand skal kølhales.
Han får natten til at tænke over det, og så kølhaler vi ham i morgen tidlig.
Før ham nedenunder og giv ham håndjern på.
Birkett, Norton, giv en hånd.
En.
En? Ja, det er korrekt, Mills.
En uforskammethed mere...
og du vil ønske, at du var faldet ned på dækket.
Fletcher, du hørte ham. Han kan ikke gøre det, vel?
For fremtiden vær venlig at banke på først.
Du narrer mig ikke, Fletcher. Du har det på samme måde som mig.
Han er et monster. Jeg er sikker på, han er vanvittig.
Han er som en rektor, der er glad for spanskrøret.
Og du er eleven, der intet kan gøre ved det...
udover at bræge og slå hovedet mod muren.
Stop så med at irritere mig.
Du skal ikke være nedladende over for mig, Fletcher, kadet eller ej.
Du må protestere, Fletcher, kølhaling er ulovligt!
Det er det samme som at henrette fyren.
Hvor er du god til at se det indlysende.
Selvfølgelig henretter han ham.
Hvad tror du, min straf var, hvis jeg slog en kaptajn?
Du ved udmærket godt, at du burde hænges, men det er ikke sagen.
Det er netop sagen. Stil dig selv et spørgsmål.
Hvorfor skulle en menig sømand få en mildere straf...
for nøjagtig den samme lovovertrædelse?
Det ændrer ikke på, at kølhaling er ulovligt.
Selv en menig sømand har ret til en retssag.
Sæt dig ned. Lad os tage et spil skak.
Du kan få de hvide. Det forbedrer måske dit spil.
Åh, hold op, Ned, sæt dig.
Tovet er blevet slapt.
Træk det ind.
Der er ikke noget tilbage at trække ind.
Så slip ham.
Sæt sejlene igen.
- Hr. Fryer? - Ja.
- Hejs forsejl og undersejl. - Javel.
Hejs forsejl og undersejl!
Hejs forsejl og undersejl.
Javel!
Alle mand sæt sejl!
Hejs forsejl og undersejl!
Bemand halsene!
Bemand braserne!
To.
- Vil du have noget at drikke? - Nej, tak.
Hvad står du så der for?
Kom du ned for at se mit adamsæble hoppe op og ned, mens jeg drikker?
Nej, jeg er tørstig.
- Jamen, så drik noget vand. - Jeg kunne ikke. Jeg kunne ikke synke det.
For helvede, hvor er du kedelig!
Er det kedeligt at ville hjælpe mænd...
hvis liv bliver taget af en vanvittig mand?
Få dog tømreren til at lave dig et kors...
som du kan slæbe rundt på og læg aske på hovedet?
Det ville passe dig, ikke?
Jeg har kendt dig altid...
men jeg har aldrig rigtig kendt dig indtil nu.
Du er præcis, hvad du ser ud til at være.
En hoven posør...
uden den mindste antydning af menneskelighed eller barmhjertighed.
Er du færdig med at være uforskammet?
Ikke helt.
For at forstå din karakter behøver man blot at se pomaden i dit hår.
Nu lukker du din arrogante mund, hr. kadet Young.
Ellers kommer du på pinebænken.
Det er et løfte og en ordre.
Luk tønden.
For helvede da, luk den!
Stop ham, en eller anden.
Kaptajnen! Kaptajnen!
Åh, vandet i havet!
Jeg sagde til hende, at jeg ville tage af sted.
Hvor er han?
Hvis det kommer, vil jeg svømme ned, hvor det er koldt og mørkt.
Aldrig tørt, hvor det er koldt.
Det forbandede fjols har drukket havvand.
- Er du sikker? - Vi tog ham i det.
Han har gemt en spand lastvand i lagerrummet.
Han må have drukket det i dagevis.
Så må I hellere binde ham.
Han vil ikke være normal i et stykke tid, hvis han overlever.
Overlever? Han har ikke en chance.
Ikke uden ferskvand til at rense hans tarme.
- Giv mig hans hånd. - Må han ikke få det?
Det er umuligt, Quintal. Du kender kaptajnens ordrer.
Op klatrer han. Op klatrer han.
Jeg må tage hjem. Det er sent.
Middagen er ødelagt. Den er ødelagt.
Kødet er brændt på.
Åh, sikke en skarp tunge den kvinde har...
men hun er god nok.
Jeg er ikke den nemmeste mand i verden at enes med.
Rolig, mand.
Jeg har et frygteligt temperament.
- Tre, hr. Christian? - Forsvind, Mills.
Åh, han går.
Her er den store ansigtslæser.
Du har en sjælden evne til at tage fejl.
Lad ham være. I det mindste gav han os lidt håb.
Alt det vand er til mig.
- Han burde være nedenunder, ude af solen. - Jeg spørger.
Stormasten skal repareres, hr. Fryer.
Javel.
Hr. Christian, vær venlig at give mig en forklaring.
Williams har drukket havvand.
Jeg ville give ham noget ferskvand.
Jeg er bange for, at han dør uden.
De giver ingen vand uden min tilladelse.
- Bring den øseske nedenunder. - Javel.
Din forbandede skiderik!
Du træder ikke på mig igen.
Tak. Tak.
Jeg har tænkt på en måde at ydmyge Dem...
De poserende snob.
Nu har De løst det for mig, ikke?
I har bevidnet hr. Christians voldshandling mod en overordnet officer.
Han bliver spærret inde, indtil der kan indkaldes en krigsret.
På Jamaica formoder jeg.
Jeg spørger mig, om Deres fashionable venner vil være der til Deres henrettelse?
Lad os håbe det.
Det ville være en skam, hvis Deres sidste fest blev en fiasko.
Hr. Fryer, før ham nedenunder.
Skibsbesætning! Jeg overtager kommandoen på skibet.
Hr. Fryer, giv mig nøglerne til våbenrummet.
De giver ham ingenting!
Gå nedenunder og bevæbn de andre mænd.
Bliv, hvor De er, Fryer!
De har givet Deres sidste ordre, Bligh. Giv mig nøglerne, Fryer.
De hørte min ordre!
Én ordre mere, hr. Bligh, og jeg hugger Deres hoved af.
Det sværger jeg ved Gud!
Gør det ikke.
- Mills! - Ja.
Gå nedenunder og bevæbn alle dem, der er på vores side.
- Byrne! - Ja.
Det er nytteløst at tilskynde til mytteri, hr. Christian.
Det kan ikke lykkes, og De ved det.
Quintal, stop ham!
Stop Mills i våbenrummet. De prøver at overtage skibet.
- Der er mytteri! - Pas på, Mills!
Deres mytteri er ikke lykkedes.
Måske ikke. Men det er lykkedes tilstrækkeligt, når det stopper Dem.
Hr. Christian!
Mændene er bevæbnede, hr. Christian!
Kom så. Kom så, McCoy, få dem op!
- Jeg er med jer. - Kom så!
Johnson!
Er der andre, der er med os? Nå?
Overtag her.
Mills!
Kom så, af sted. Af sted, sagde jeg.
Kom så. Kom så. Kom så, af sted!
Skibet er vores.
Godt. Bevogt ham godt, Quintal.
Brown, hent min navigationstabel og sekstant.
På venstre side af hylden i min kahyt.
- Birkett! - Også Dem, Brown?
Slutter De sig til de svin?
En mand som Dem giver mig ikke noget valg.
Svin, hvad? Lad os få ham op på risten.
Jeg vil have medicin og et kompas.
Godt, drenge! Lad os binde ham.
- Godt, tag ham. Træk ham derover! - Bind ham!
- Skub ham! - Mills, stop det!
Få ham derover. Bind ham.
Fjern jer!
Der skal ikke dræbes flere på dette skib.
Lad os dræbe ham nu og få det overstået, ikke, mænd?
Jeg har kommandoen på skibet!
Er der nogen af jer, der tvivler på det, så sig frem.
Der skal ikke dræbes flere på skibet...
end ikke kaptajn Bligh.
Hvis det er et forsøg på at opnå mildhed, så spytter jeg på det.
Dit utrolige svin.
Du kan takke den svine-gud, du beder til...
at du ikke helt har gjort mig til morder.
Quintal, Birkett...
bring ham over til falderebet. Mills, kom med mig.
Mack, gå nedenunder og hent hr. Blighs personlige ting.
Skibsbesætning!
Jeg sætter hr. Bligh og hans selskab i storbåden.
Han kan nå til øen Tafoa på to dage.
Hvis der er nogen af jer, der vil slutte sig til ham...
så gå over til falderebet.
Mills.
Hr. Fryer?
De ved, at jeg ikke ville gøre Dem fortræd.
- Jeg håber ikke, at De blev såret. - Nej, slet ikke.
- Må jeg hente mine ting? - Naturligvis.
- Farvel, hr. Fryer. - Farvel, hr. Christian.
- Jeg har ondt af Dem. Må Gud hjælpe Dem. - Tak.
Forsyninger om bord og klar til nedhejsning!
Hejs den ned.
- Værsgo, hr. Christian. - Vent.
Han er normal nok til at drikke al vandet.
Jeg tror, han er ved at blive normal.
Fletcher, jeg er stolt af at være med dig.
Du har klaret dig godt, Ned. Du er blevet forfremmet til kriminel...
er under 20 år og har allerede en dødsstraf på dig.
Bring ham nedenunder.
Tillad mig.
Vi har snakket om det.
- Og... - Hvad? Kom så, sig frem.
Vi ville gerne være med Dem, men vi har familier.
- Så slut jer til gruppen ved falderebet. - Tak.
Som De ved, er Tafoa 220 kilometer stik mod vest.
Sammen med Deres kompas er bogen tilstrækkelig til formålet.
Sekstanten er min egen, så De kan stole på, at den er god.
Og nu, hr. William Bligh...
Hvor er vi høflig og formel, hvad?
Leger De gentleman igen, forbandede forræder?
Hr. Fryer!
Kan De ikke se, vi er overlastet?
Én mand mere, og De sænker mig.
Hvis det er tilfældet, så melder jeg mig frivilligt!
De må lade mig gå. Jeg er ikke nogen mytterist.
- Stop de mænd! - Hvad skal der ske med os?
Vi vil også tage af sted.
Nu skal De forstå det tydeligt...
og jer nedenunder...
at disse mænd, der forbliver her, ikke deltog i mytteriet.
- Hvad sker der med os? - Bland mig udenom.
I vil blive sat i land...
i en britisk anløbshavn ved første lejlighed.
Hvornår bliver det?
- Hvad med vores familier? - Birkett...
spær disse mænd inde nedenunder og placer en bevæbnet vagt.
- Javel. Kom så, af sted. - Af sted, eller du bliver skudt!
Kom, hurtigt. Før dem nedenunder, Johnson.
Kom, hurtigt jer bagi.
Har jeres morderiske ven fortalt jer, hvad I kan forvente?
Eller vil han holde det hemmeligt?
Hør sandheden!
Kongens flåde vil ikke stoppe...
før hver eneste mytterist er fanget og henrettet.
Hvor I end tager hen, hvor I end gemmer jer...
- så vil tusind skibe lede efter jer. - Lad dem bare prøve!
Uden hr. Christian, havde de fået en bedre grund til at lede efter mig.
Stiger De om bord på båden, eller skal De smides om bord, hr. Bligh?
Jeg forlader Dem ikke, hr. Christian.
Aldrig.
Tag til det mest snuskede, lille hjørne i verden...
og jeg vil være lige bag Dem med et reb i min hånd.
Et øjeblik. Quintal.
Tag Deres flag med Dem.
Jeg har ikke brug for et flag, hr. Christian.
I modsætning til Dem har jeg stadig et land.
Sikke en høj pris at betale for kort at miste sit temperament.
Jeg har medlidenhed med Dem.
Vi er sluppet af med dig nu, Bligh! Din forbandede tosse!
Dig og din tønde og din skefuld vand.
Hej, hej, tyranni!
- Hov, se, du glemte disse. - Venner, lad os sænke dem med dem.
Hej, Bligh, du glemte den her.
Ikke mere Bligh! Alt det grog og vand, vi kan drikke!
Hej, Bligh, du har glemt noget!
Vi er af med dig, din forbandede tosse.
Dig og din tønde og din skefuld vand.
Hej, hej, tyranni!
Kom ind.
Har De tid?
I er nu skibsofficerer.
Mills, du er førstestyrmand. Birkett, du er...
Du er andenstyrmand.
Og, Smith, du overtager skibsførerens pligter.
Det bliver lidt underligt...
at beordre vores venner i arbejde, når det er nødvendigt.
Ja, det passer.
De vil tro, vi er rigtige lyseslukkere.
Lad dem tro, hvad de vil.
Et forlist skib har en bedre chance...
end et uden disciplin.
Ja. Men at få gutterne til at acceptere det...
bliver svært.
Jeg vil få dem til at lystre, om jeg så skal banke dem.
Lyt til ham, han opfører sig allerede som en officer.
Gem den snak til lukaffet.
Tilgiv mig, mine herrer. Jeg glemmer jeres nye rang.
Det er i orden. Vi forstår.
Nå, men i det mindste er de menige sømænd glade.
- Det har de ret til. Vi vandt, ikke? - Jo! Det gjorde vi.
Vandt?
Vandt hvad, dit pokkers fjols?
Vi kom af med Bligh. Ellers ville jeg have været død.
Eller i fængsel resten af livet, hvis jeg var heldig.
Du er i fængsel nu, Mills. Med én lille forskel.
Vi er ikke lukket inde. Vi er lukket ude.
For øjeblikket er vores planer følgende...
vi tager tilbage til Tahiti og sætter vores fanger af...
vi laster alt det vand og forråd, vi kan...
og alle de ekstra mænd, vi kan finde.
Hvor vi vil tage hen derefter...
afgør vi ikke, før vi stikker til søs igen.
Er det alt?
Ja, det er alt.
Undskyld, hr. Christian.
Jeg er ikke den rigtige til at sige det, men jeg ved, hvordan De må have det.
Men må jeg sige, min alder og så videre taget i betragtning...
Hvad er det, Smith?
Tingene skal nok ordne sig for Dem. Det må de gøre.
Når en mand opgiver så meget, som De gjorde, blot fordi han tror, han har ret...
så vil Gud ikke svigte ham.
Hvor vi end tager hen, om det bliver Kina eller Island eller hvor som helst...
så vil De få et lykkeligt liv.
Det er Guds vilje. Det ved jeg.
Jeg mener, jeg gjorde, hvad min ære krævede. Og den tro holder mig oppe.
Bortset fra et svagt ønske om at dø, som jeg er sikker på, vil gå over.
Åh, ja. Gud velsigne Dem.
Vi har 60 stykker flæsk. 150 stykker brød.
Hundredehalvfjerds liter vand, fire og en halv liter rom.
Der er også et kompas om bord. En sekstant.
- Vi har syv køjesække... - Til helvede med Tafoa.
Roere!
Gør klar til at sætte sejl!
Hør efter.
Vi vil ikke sejle mod Tafoa.
Vi vil sejle mod en havn...
hvorfra vi straks kan blive sejlet til England.
Vi sætter kurs mod Timor.
Timor!
- Det er næsten 7.500 kilometer væk. - Det er jeg klar over, hr. Fryer.
Timor er 6.600 kilometer væk. Det er en vanskelig rejse...
men vi vil have passatvinden i ryggen hele vejen.
Vær ikke bange, jeg skal nok få jer sikkert frem.
Ja, som De fik os sikkert rundt om Kap Horn.
Det ville være en fejl at tro, at jeg ikke længere har kommandoen.
I min hånd har jeg et middel til at hævde min autoritet.
- Der vil ikke være mindre straffe. - Undskyld, må jeg spørge...
hvad der er i vejen med Tafoa, som hr. Christian foreslog?
- Ja, Tafoa. - Ja!
Det ville passe ham godt, hvis det tog os et par år at komme tilbage til England.
Jo svagere sporet bliver, jo sikrere vil han være.
Det ville passe ham endnu bedre...
hvis de indfødte på Tafoa viste sig at være kannibaler.
- Kannibaler. - Kannibaler? Hvor?
På Tafoa?
Hele øgruppen myldrer med kannibaler.
Fortsæt med at sætte sejl.
Det skulle hjælpe lidt på moralen, hr. Fryer.
Se ikke så bekymret ud. De har ret. Chancerne er frygtelig små.
Ser De, disse mytterister skal hænges. De skal hænges.
Fletcher, må jeg komme ind?
Ikke lige nu, Ned.
Vi har kastet anker.
Så tag ind og tal med Minarii og få arrangeret landsætningen af vores fanger.
Det er en smuk dag. Går du ikke i land?
Fletcher, du kan ikke fortsætte med at sidde i din kahyt på den måde.
Det er usundt.
For Guds skyld, Ned, kan du ikke bare gøre, hvad du får besked på?
De griner, som om de aldrig har hørt om problemer.
Det lyder dejligt.
En mand kunne blive beruset af lykke bare af at lytte til dem.
Hutia! Hutia! Hvor er du, min pige?
Kom her, mit lille kyssedyr. Jeg har gode nyheder til dig.
Du kommer med os. Du skal ud at rejse på havet.
Hr. Christian siger, vi kan tage kvinder med os, hvis vi vil.
Hørte du det, Quintal? Du må tage en kvinde med...
hvis du kan finde en med dit grimme ansigt.
Og det kommer fra dig?
Du er så grim, at en død ville flygte fra dig.
Og vi tager også mænd med os.
Minarii og fem mænd til at klare arbejdet for os.
Sikke en flåde!
Det er for godt til jer, venner, at slæbe kvinder med.
Det bekymrer mig. Hvad helvede betyder det hele?
Stop med det "hvad betyder det hele"?
Hvorfor bliver vi ikke bare her på Tahiti?
Du er skør. Tahiti er det første sted, Bligh vil lede efter os.
Hvis han overlever.
Har du prøvet at drukne en slange?
Oven i købet en søgående slange med en pokkers god sekstant.
Ja. Og med en sekstant...
kan en god sømand som Bligh finde en havn i en hul tand.
Lad os sige, han når til London og kommer tilbage hertil.
Hvordan finder han os, hvis vi gemmer os her?
Nemt, han ville spørge Hitihiti.
Ja! Den gamle skurk kan købes for en spand glasperler.
Hr. Christian skal nok finde et sikkert sted til os.
- Stol på ham, venner. - Ja. Som han sidder alene i kahytten.
Han har forandret sig meget.
Det ville du også, hvis du mistede så meget.
Har der været noget i vejen med hans planer indtil nu?
Nej, slet ikke.
Bortset fra at afholde os fra at give Bligh med sin egen pisk.
Goddag, Maimiti.
Fletcher syg?
Nej, jeg har det godt, tak.
Minarii siger, at Fletcher udkæmpe krig. Fletcher høvding nu.
En meget svag høvding, Maimiti, der flygter for sit liv.
Minarii siger, du tager Tahiti-folk med på skibet.
Ja, vi har brug for mænd til at sejle det.
Du tager også kvinder.
Mændene vil underholdes, mens de leder efter et gemmested.
Maimiti tager med dig.
Vil du ikke have det?
Jeg er bange for, jeg ikke har noget begær tilbage.
Hvis du vil være så venlig...
så skal jeg arbejde, og jeg foretrækker at gøre det alene.
Maimiti tager med. Du ikke ensom.
Jeg har ikke brug for dig til at minde mig om min ensomhed.
- Maimiti tager med. - Er du døv såvel som dum?
Kan du ikke forstå, at jeg ikke kan dele mit liv med nogen?
Du ikke råbe ad Maimiti!
Du gris. Gris over det hele.
Vil du virkelig tilbringe dit liv med en mand...
der er ligeglad med alt på jorden?
Tahiti-folk siger: "Hader du livet, hader livet dig."
Maimiti tager med.
Løjtnant William Bligh...
retten har gennemgået anklagerne mod Dem.
Og den finder, at De ikke kan bebrejdes...
for tabet af Hans Majestæts skib, Bounty.
De bliver derfor ærefuldt frifundet.
Retten finder, at der er blevet begået mytteri...
mod Hans Majestæts flåde.
Retten anbefaler admiralitetens herre...
hvis anbefaling skal indføres i forløbets journaler...
at der straks bliver bemyndiget en forfølgelsesekspedition...
med det formål at fange og drage de ansvarlige til ansvar...
for tabet af Hans Majestæts skib, Bounty.
De kan næppe undvige os længe.
Det vil jeg bede for, min herre.
Retten mener, den er forpligtet til at kommentere dens dom.
I kraft af konklusioner, der grunder på bevismateriale...
er De, kaptajn William Bligh, blevet frikendt for militær udåd.
Og dog blev officerer med pletfri karrierer og sømænd, uden tvang...
drevet til mytteri mod Dem.
Deres metoder, så vidt denne ret kan skelne...
viser, hvad vi varsomt vil kalde et overmål af tjenstiver.
Vi kan ikke fordømme tjenstiver.
Vi kan ikke irettesætte en officer, der har tildelt straf...
ifølge krigsartiklerne.
Men disse vedtægter indeholder fejl, som alle vedtægter gør.
Intet regelsæt kan dække alle eventualiteter.
Vi kan ikke bringe retfærdighed om bord på vores skibe via bøger.
Retfærdighed og anstændighed...
findes i kaptajnens hjerte, ellers findes de slet ikke om bord.
Af denne grund har admiraliteten altid søgt...
at udpege dens officerer blandt gentlemen.
Retten beklager at måtte konstatere...
at udpegelsen af kaptajn William Bligh i den hensigt var en fiasko.
Retten er hævet.
I adskillige måneder ledte vi efter et passende opholdssted.
Bounty lagde til ved mindst 30 øer.
Ingen af dem tjente vores formål.
På nogle øer slog de indfødte os tilbage med spærreild af sten og pile.
På andre var vegetationen for spredt til at kunne opretholde liv...
eller vandforsyningen var for begrænset.
Men skuffelserne gjorde os ikke nedslåede.
Hr. Christian vidste, hvordan man holdt besætningen glad.
For sit eget vedkommende viste han ingen tegn på misnøje.
Sandt nok havde han for vane at kaste sig over Browns studier...
og kæmpe med et problem...
der førte ham langt væk.
Men hans fiasko med at løse sin personlige gåde gik aldrig ud over os.
Han var ingen Bligh.
Og Blighs fravær gjorde dagene glade.
Disciplin, tak, officerer først.
Uanset hvilken slags larm de laver, så lyder de altid dejlige.
De har set os. Hun vender om.
Handelsskib eller krigsskib?
Det er solen, der bekymrer mig nu.
Den går ned om cirka 40 minutter.
Hvad er det, hr. Christian?
Det er et engelsk krigsskib, hr. Mills.
Lad dem lægge mærke til vores kurs. Vi ændrer den efter mørkets frembrud.
- Javel. - Sluk al lys. Kold aftensmad, ingen piber.
- Hr. Birkett? - Ja.
- Bevæbn alle mand. - Javel.
Hvad er klokken?
Omkring klokken to.
- Det er mit livs længste nat. - Det er det også for mig.
- Jeg er glad for, at det bliver lyst. - Det er jeg ikke.
Hvad, hvis skibet stadig er der?
Enten sejler vi fra det, skyder det i sænk eller bliver hængt.
Der er ikke et sejl i sigte. Ned, giv mig kikkerten.
Er hun slet ikke at se?
Hvad ser De så på?
Det er land. Det er der...
men det burde det ikke være.
Mills, Brown, kom med mig.
Ja. Det er vores position plus eller minus 20 kilometer.
Tomt hav.
Hvad er det stykke land herovre?
Det er Pitcairn ø. Det er over 315 kilometer mod øst.
Eller er det?
Det må det være. Der er ikke land andre steder.
Ja, det er rigtigt.
Det må være Pitcairn. Den er angivet forkert på søkortet.
Derfor er den angivet forkert...
på hvert eneste officielle søkort i den britiske flåde.
Kan I ikke se det? Pitcairn er 325 kilometer væk fra, hvor den faktisk ligger.
Den kan kun findes ved et tilfælde, som vi har gjort.
Først skal vi finde ud af, om den er beboet...
og om folket er venligsindet.
Mills, tag nogle bevæbnede mænd og gå i land. Vi dækker jer.
Minarii, dine mænd skal være klar til at dække os.
Den ser øde ud.
- Ingen folk her. - Sig det til hr. Christian.
Nå, drenge, hvordan føles det at være jordbesiddende godsejere?
Uden sultne forpagtere.
Og heller ingen krybskytter, hvad?
Kom, lad os gå en tur på godset.
Det er en god ide. Kom, hr. Kew Gardens.
Brødfrugt.
Hr. Young, se, yams, papaya, tarorod.
Øen er som en have med smuk, rig jord.
- Hvad er det? - En slags rodknold.
Jeg ved det ikke, før jeg dyrker den.
Tror De, hr. Christian ville synes om haven lige her?
Ikke hvis vi beslutter at bo på den anden side af øen.
- Jeg fik den. - Godt skud. Her!
Birkett, hr. Young, der er tonsvis af mad her.
Her! Jeg har lige set vildt nok, til at bespise hele den britiske flåde.
- Jeg tager ikke gas på jer. - Og masser af vand.
Og fisk. Store. Rigtig store fisk.
Venner, se her!
- Duetærte til middag! - En due? Med røde fjer?
Jamen, så hvad det end er.
- De er flotte, ikke? - Jo.
Halefjerene er til Hutia.
- Her er bedre end på Tahiti. - Det er klimaet. Her er køligere.
Det er ikke klimaet, vi smager. Det er den dejlige korttegners fejl.
Venner, der mangler kun én ting. Kaptajn Bligh.
Åh, ja.
Jeg ville ønske, han kunne se os nu.
Mens vi spiser uden en eneste bekymring.
Jeg synes bedre om ham, hvor han er. Især da han sejlede af sted...
med den varme sol skinnende på hans hoved.
Gid Gud gør ham tør i munden.
Kan I huske, da han sagde farvel som en opblæst nar?
"Jeg forlader Dem aldrig, hr. Christian. Aldrig.
"Uanset hvor De tager hen, vil jeg altid være bag Dem...
"med et reb i min hånd."
Selvfølgelig holder kaptajn Bligh sit ord.
Så måske burde vi dække op til ham.
Jamen, goddag, kaptajn Bligh.
Sæt Dem ned. Sæt Dem ned. Spis en fuglevinge eller to.
Og forklar venligst, hvorfor De ikke er her.
Der er ingen tvivl om det.
Ingen er glade for at se en kaptajn, der kommer hjem uden sit skib.
Jeg ville give en cigaret for at læse hans pokkers rapport.
Admiralitets-herrerne vil se på ham, som om han var en rådden beskøjt.
Jeg er bange for, at jeres latter er uberettiget, mine herrer.
Kaptajn Bligh vil blive frifundet.
Han vil få et andet skib.
Og en større nihalet kat til at styre det med.
De glemmer, at nogle af vores venner tog med Bligh.
De vil sige, hvad svinet gjorde.
De vil sige, hvordan han ville henrette os alle sammen.
Ja.
Jeres venner er selv under trussel for at blive anklaget for mytteri...
hvis Bligh vælger at udtale, at de ikke kom, da han kaldte...
eller beskyttede ham ordentligt.
- Hvorfor skulle de gøre ham vred? - De vil ikke have noget valg.
De vil blive afhørt. Kendsgerningerne vil være indlysende.
Kendsgerningerne alene vil ikke anklage Bligh.
Enhver kaptajn har ret til at afgøre...
hvornår en nødsituation berettiger en reduktion af vandrationerne.
Hvem kan benægte, at der var en nødsituation?
Bounty transporterede brødfrugt.
Livsvigtig for det britiske imperiums økonomi.
Tror I, det vil være acceptabelt...
at Bligh kommer hjem efter en rejse på to år...
med et skib fuldt at døde planter?
Bedre end med døde mænd.
Du glemmer det traditionelle svar, Mills.
Missionen kommer først og derefter mændenes liv.
Det er lige meget nu.
De kan krone Bligh til konge af Kina, hvis de vil.
Vi kan glemme ham, gudskelov.
Og jeg foreslår, at vi begynder at glemme ham nu.
Om Bligh er skyldig eller uskyldig...
gør ingen forskel her på vores dejlige, lille ø.
Og hvis det gjorde, kunne vi skrive vores side af historien ned på papir...
forsegle dem i flasker og kaste dem i havet.
En af dem ville måske sejle af sted...
og nå til England før Bligh. Det ville være en pind til hans ligkiste.
Vi kan sørge for, der er nok pinde til hans ligkiste.
Hvad mener De?
Ved selv at tage tilbage til England.
- Hvorfor helvede det? - De er ikke alvorlig, hr. Christian.
Det er bare en spøg.
- Den spøg har ødelagt min appetit. - Vent, vent.
Hr. Christian mener, hvad han siger, er jeg bange for.
- Ja, jeg gør, Mills. - Så har jeg en bedre ide.
Hvorfor hænger vi ikke hinanden fra rånokken i morgen?
- Så sparer vi rejsen! - Ja.
Hør på mig et øjeblik, mine herrer, jeg beder jer.
Jeg siger jer...
vi vil aldrig være tilfredse på denne ø.
Det lyder, som om De er blevet vanvittig.
Det er udelukket, at vi kan tage til England...
anklage Bligh og selv klare frisag.
Og enhver, der tror andet, har mindre forstand end en gås!
Du har ret, Mills.
Vi kan alle sammen meget vel blive hængt.
Men anstændighed er værd at kæmpe for. Man kan ikke leve uden.
Og at gemme os her, rystende som straffefanger...
når vi har en retfærdig sag at gå i retten med...
er bare en anden måde at dø på.
Og en meget mindre udholdelig en.
Indtil dette øjeblik vidste jeg ikke...
hvilken vej, der var den rigtige at tage.
Men det ved jeg nu.
Vil I stole på mig?
Hvad hvis Bligh allerede er blevet samlet op?
Hvad hvis han er blevet anklaget og frifundet, når vi når frem?
Så lad det være således.
Skal vi i krigsretten, skal Bligh i krigsretten igen.
Risikerer vi livet, risikerer også Bligh livet.
Vores frifindelse vil være Blighs nederlag.
Det vil betyde, ingen kaptajn William Bligh mere eller andre som ham i flåden.
Vi skal blot overbevise det britiske folk om noget, de allerede ved...
nemlig at umenneskelighed er dets værste fjende.
Mine herrer, jeg beder jer.
Hjælp mig med at bringe det budskab tilbage til England.
Det er en stor mundfuld for folk som os.
Må vi tænke over det i nat?
Naturligvis.
Mills, Quintal, Birkett, Minarii, hurtigt!
Der er ild i skibet. Skynd jer for Guds skyld, alle sammen!
Der er ild i skibet! Kom hurtigt!
Mills, Quintal, Birkett!
Kom!
Få båden i vandet.
Madatafao, så snart vi er om bord, letter du og Tamas ankeret.
Brown, du og Minarii sætter sejl.
Når hun begynder at bevæge sig, sænker vi hende på grundt vand.
Ned, du og jeg går nedenunder og åbner søhanerne.
Hun kan bringes flot igen, hvis vi kan redde skroget.
- Vi sidder fast på en klippe. - Den er gået gennem skroget.
- Har du sekstanten, Ned? - Hvad?
- Har du sekstanten? - Nej.
- Du kan ikke hente den nu. Det er for sent. - Vi kommer aldrig af sted herfra uden den.
- Fletcher, du kan ikke gå nedenunder! - Forlad skibet!
Chaluppen er på vej tilbage. De har givet op.
Vær forsigtige.
Find noget at dække ham med.
Minarii, gå hen i mit telt.
Der er en kiste. Der er en medicinkasse i, hent den hurtigt.
Kom med en lampe eller en fakkel, vi skal bruge lys.
Åh, Gud. Gud.
Der er opiumsdråber i medicinkassen.
Det vil stille hans smerter inden for få minutter.
Han får brug for det, hvis han kommer til bevidsthed.
Her, Ned, læg det forsigtigt over ham.
Rolig.
Jeg gav ham resten af opiumsdråberne.
Han vil ikke føle noget, så snart han optager dem.
Vi må fjerne, hvad der er tilbage af hans tøj.
Åh, se der.
Åh, Gud.
- Vi har gjort det mod ham. - Forsvind.
Forsvind, eller jeg skærer halsen over på jer, mordere.
- Ned! Ned, stop! - Jeg dræber jer.
Nej. Jeg troede, han var død.
Jeg har aldrig før i mit liv gjort det mod nogen.
- Hvad er der sket, Brown? - Vi er på stranden, hr. Christian.
Der skete et uheld.
De er blevet forbrændt og skal ligge stille.
- Er jeg slemt såret? - Nej. De skal nok klare Dem.
Men det er vigtigt, at De ligger så stille som muligt.
Bounty?
- Det er håbløst. - Det er væk.
- Sekstanten. Har vi mistet den? - Nej, jeg har den her, hr. Christian.
De må gemme den, Brown. Gem den, hurtigt.
Så branden var dit værk, hvad? Dit afskum.
Jeg ønskede ikke at gøre Dem fortræd.
For Guds skyld, tro mig, jeg beklager, hvad der er sket Dem.
Det gør vi alle.
Men enhver skal følge sin egen overbevisning uanset hvad.
Det har De sagt mange gange efter mytteriet.
Jeg gjorde, hvad jeg mente, jeg måtte gøre.
Jeg brændte Bounty for vores alle sammens skyld.
Det var ikke i ond tro. Det var bare et uheld.
For vores alle sammens skyld, Mills?
Javel.
Men hvorfor måtte du brænde Bounty?
Du havde ikke grund til at frygte mig.
Vi var bange, hr. Christian.
Vi var bange for, at De ville tvinge os til at tage til London.
Åh, Gud.
Vi er virkelig kede af, hvad der er sket med Dem.
Vi vil aldrig glemme, hvad De har gjort for os.
Det er i orden, Mills. Det var ikke din skyld.
Bligh har sat sit præg på os alle sammen.
Farvel, hr. Christian.
Må Gud være Dem nådig.
Er jeg ved at dø, Brown?
Ja, hr. Christian.
Sikke en nytteløs måde at dø på.
Det er ikke nytteløst, Fletcher. Det sværger jeg.
Måske når vi til London eller måske ikke.
Bligh'erne vil tabe.
Vi vil fortælle vores historie til nogen på en eller anden måde.
Blot en af os skal overleve.
Det gør ikke noget, Maimiti.
Vi har ikke meget tid.
Du skal...
Du skal vide...
at jeg elskede dig...
mere end jeg vidste.
Og hvis jeg blot...
havde tid til...
Til...
SLUT
[Danish]